Først på www.NXTGN.org
19 millioner er budt. 20 millioner pund.
20. Der er budt 20 millioner. 21 millioner er budt.
Der er et maleri af Rembrandt.
'Storm On The Sea Of Galilee', er titlen...
Og, han er med på det.
Gamle Rembrandt er med på maleriet.
Han er der, lige midt i stormen, han stirrer direkte på dig.
Men man kan ikke se ham.
Grunden til man ikke kan se ham er at maleriet er blevet stjålet.
Mange malerier er blevet stjålet. De savnes stadig.
'Pride Of Lions' ses her til venstre.
Jeg starter med et tusind Guineas.
Før kunne enhver stjæle et maleri.
Man havde ikke brug for en pistol.
Alt der skulle til, var store muskler og stærke nerver.
Og det -
- var alt.
Men ikke længere, de dage er forbi.
En forretning klarer ikke så store tab. Så nu er der procedurer -
- og sikkerhedsforanstaltninger. Nu har vi en politik.
Vi har folk, der tjekker tasker, vi har alarmer, og lydløse scannere -
- røntgenmaskiner, og kameraer.
Der er også øvelser. Og det første de fortæller os...
Prøv ikke at spille helt.
Dette er et røveri!
RØVER 2 RØVER 1
Intet kunstværk er et menneskeliv værd.
Det er et godt råd, at man ikke skal sætte livet på spil.
Men... i tilfælde af en hændelse eller situation -
- skal værdifulde eksemplarer fjernes og bringes i sikkerhed.
Det vil sige, nedfaldsskakten -
- til en bankboks med tidslås. Det er det eneste, man kan gøre -
- hvis du vil lukke folk ind og lokke dem til at byde.
Hvis du prøver på at få solgt aftenens hovedattraktion for 25 millioner pund -
- så ønsker du bestemt, de byder. - 650.000 pund...
Solgt til nummer 88. Tillykke, frue.
Mine damer og herrer, der vil være en kort pause.
Når vi er tilbage vil hovedauktionarius Francis Lemaitre... -
- stå for bortauktionen af Goyas 'Witches In The Air'.
Mange tak!
Vi giver politiet besked om de dyre eksemplarer.
Vi har også en flok ukrainske kommandosoldater klar -
- i en varevogn udenfor, i tilfælde af noget går helt galt.
Simon, kommer du? Jeg er klar.
Ja.
Så går det løs.
Men når vi øger sikkerheden, så følger skurkene med.
De kommer ikke uforberedt. Vi har forholdsregler, de har en plan.
De laver research, de overvåger. De gør sig bekendte med vores udstyr -
- og de ukrainske kommandosoldater, men nogle ting ændrer sig ikke.
Man skal stadig bruge store muskler og stærke nerver.
God eftermiddag, mine damer og herrer, og velkommen til Delancy's.
Det er en stor ære at kunne sælge Francisco de Goyas vidunderlige -
- 'Witches In The Air'. Goya, faderen til moderne kunst.
Den første store maler, der malede det menneskelige sind.
Lad os starte ved fem millioner pund.
Tak, fem millioner pund. Et åbningsbud.
5 millioner og 500 tusind. 6 millioner.
I midten er vi på 10 millioner pund.
11 millioner derovre. 12 millioner. 13 millioner.
17 millioner. Mange tak. 18 millioner.
19 millioner. Uheldigt. 20?
21 millioner pund. Giv dig god tid. 22 millioner. Tak.
Et bud over telefonen. 26 millioner. 26 budt i telefonen.
27 til damen derovre.
27 millioner og 500 tusind.
Sidste chance. Så falder hammeren.
Solgt for 27 millioner og 500 tusind.
Solgt, til nummer 104.
Ned på gulvet!
Gas. Gas!
Alle sammen ud!
Ud af bygningen! Skynd jer.
Gasangreb.
Advarsel.
Evakuer bygningen.
Brug ikke elevatoren.
Gå til nærmeste nødudgang.
Når det så sker, er det vigtigt ikke at gå i panik.
Følg procedurerne som i øvelserne.
Hvis omstændighederne tillader det, og kun hvis... -
- skal vi i tilfælde af en hændelse eller situation, -
- fjerne værdifulde eksemplarer og bringe dem i sikkerhed.
Stands.
Tilbage.
Husk, du skal ikke spille helt.
Læg det ned.
Intet kunstværk er et menneskeliv værd.
Nej, nej, nej!
Lad være.
Forbandede idiot!
Riz, lad os køre.
Danske tekster: SUBLiME
God eftermiddag.
Nå, hvordan har du det?
Fint.
Har du været oppe?
- Har du været oppe at gå? - Ja, gået og det hele.
Ved du, hvem du er?
- Ja, det tror jeg. - Hvordan har du det med at komme hjem?
Vældig fint, så. Kom folkens. Lad os gå.
Tak, makker.
For helvede da også.
Pis.
Hej, Simon. Franck vil tale med dig.
Hvor er det?
Jeg ved det ikke. Jeg er ked af det, Franck.
Du må have taget det. Du må have lagt det et sted.
- Ja, det må jeg have. Jeg ved, jeg... - Nå, gjorde du det det eller ej?
- Jeg husker det ikke. Jeg slog hovedet. - Og det husker du?
Jeg har et skidestort ar i hovedet. Som minde, ikke?
Hvad regnede du med?
Du overfaldt mig. Jeg havde et jagtgevær. Simon, planen var enkel.
Du skulle bare tage maleriet og give mig det.
Så, hvor er det?
Jeg ved det ikke. Kan ikke huske det. Undskyld. Kan ikke huske.
Franck!
Hukommelsestab er noget pis. Alle ved, at det er noget pis.
Nej, det er ikke.
Det vil ikke lykkes.
- Hvad mener du? - Han kan ikke huske noget.
Hvordan fandt du ud af det?
Se ham. Enhver, der vidste noget, ville have sagt det nu.
Ved du hvad?
Jeg burde slå dig ihjel.
Hvorfor gør du det ikke?
Afslut arbejdet og lad mig få fred.
Og så -
- kan du selv finde dit skide maleri.
Riz.
Giv ham noget mad.
Hans hjerne er stort set intakt. Men alle smådelene, hvem ved?
Vi ved ikke noget. Hukommelsen kan komme tilbage. Eller måske ikke.
Man kan kun vente og se.
- Er der ikke noget at gøre? - For hukommelsen? Nej. Bortset fra tid.
En slags medicin?
- Ingen medicin mod hukommelsestab. - Hvad med andre behandlinger?
Her.
Vælg en.
Hypnose?
Han sagde, det måske virker.
Hvad skal jeg fortælle? Jeg stjal et maleri, og nu har jeg forlagt det?
- Du finder nok på noget. - Hvad hvis det ikke virker?
Ikke virker?
Simon...
Ikke virker?!
Okay, okay.
Hende der.
- Hvorfor hende - Det ved jeg ikke. Jeg kan lide navnet.
Godt så.
Du krydser en stor åben plads.
Lige sådan et sted, der engang kunne få dig til at gå i panik.
Du er i Cape Canaveral, og du er chef for missionen.
Raketten er klar til affyring og selvom du er ophidset, -
- vil du ikke affyre raketten før tid.
Og nu ser du på, mens edderkoppen forlader sit spind, -
- og langsomt kravler mod dig.
Der er 10.000 meter luft mellem dig og jorden, -
- og lyden af de perfekt fungerende jetmotorer -
- gør dig helt rolig, fordi du ved... ... at du ikke er sulten, -
- og at følelserne er stress og ensomhed...
... og at du vil se bolden krydse greenen og forsvinde ned i hullet.
Okay, jeg hedder ikke Simon Newton. Jeg hedder David Maxwell.
Jeg kan ikke finde mine bilnøgler.
Hold lige op med det. Lad være med at slå på den. Sig dit navn.
- Okay. Mit navn er David Maxwell. - Den er klar.
- Hvad nu, hvis jeg siger for meget? - Så vækker vi dig.
Mr. Maxwell?
- Mr. Maxwell? - Det er mig. Undskyld.
- Noget galt? - Selvfølgelig ikke.
- Jeg er Elizabeth Lamb. - Jeg er... Mr. Maxwell.
Kom med.
Okay.
Du er kommet for at finde bilnøglerne? De er lige herinde.
- Bare de var. - Hæng jakken op. Sæt dig ned.
- Er du blevet hypnotiseret før? - Nej.
Nej. Ikke så vidt jeg husker.
Du har sikkert brugt noget tid på at prøve at huske, hvor du lagde de nøgler?
Jeg har prøvet alt. Men jeg løber panden mod en mur.
Selvfølgelig. Derfor... skal du ikke gøre arbejdet i dag.
Du skal... læne dig tilbage.
Og du skal lukke øjnene.
Vi begynder. Fint.
Du skal tænke på en anden.
En, der kunne gøre det for dig. En anden mand.
Som dig, men ikke dig.
Du skal fokusere på ham. Lad ham overtage.
- Er han der? - Ja.
- Er han allerede i gang? - Vil du give ham et navn?
- Simon. Simon Newton. - Få ham ud.
Fint, Simon. Velkommen.
Tak. Det er virkelig rart at være her.
Nu skal du slappe af, Simon.
Jeg kan godt lide din stemme.
Og nu begynder dit sind at tænke.
Så tænk på de nøgler. Og nu kan du mærke dem i din hånd.
Formen. Metallet.
Og du ser deres farve.
Blå.
De hænger i en blå nøglering.
Du prøver nu at grave dem frem i din hukommelse.
Jeg prøver at gå, og de ligger der i min lomme.
Forestil dig, at nøglerne ligger der, -
- hvor du samlede dem op -
- for at lægge dem hen et sikkert sted.
Om lidt vil du kunne række ud efter dem, og så vil de være der.
Hvor var de nu?
I klædeskabet.
Hvad er der i klædeskabet, Simon?
Undskyld.
Var jeg hypnotiseret?
Nej, du ledte bare efter bilnøglerne.
Lad mig komme forbi.
I må undskylde, men hun fik mig hele tiden ledt over på nogle nøgler.
Det var det så.
Hun skaffede hans navn på ingen tid, og fandt desuden bilnøglerne.
Hvad han ved, kan hun lure.
Skal jeg fortælle samme historie?
Det er din skyld, vi er havnet her, så find hellere en udvej.
Der virker!
HELT I KRITISK TILSTAND
St. Pancras, tak.
AUKTIONSCHEF AFHØRT AF POLITIET
INGEN SPOR AF MALERIET "Witches In The Air"
Du tror nok, jeg følger efter dig.
Nej, du presser bare dig selv.
Nu hvor jeg fandt mine nøgler -
- leder jeg efter noget mere... Personligt.
Jeg kan ikke fortælle, hvad det er.
Det er ikke en pornofilm dog, men det skal bare findes.
Jeg behøver heller ikke at vide, hvad det er.
Luk øjnene og forestil dig, at du står i en elevator.
Det er en stor elevator med tæppe på vægge og gulv.
Elevatordøren lukker, og dine øjenlåg bliver tungere.
HAR DU PROBLEMER?
... Og da elevatoren kører ned, -
bliver du klar over, at denne er fyldt med ro.
HØRER DE MED?
Du kunne stige af, men du kører videre... Ned.
HVOR MANGE ER DE?
Helt ned i roen.
Du har slet ikke lyst til at forlade elevatoren.
Du føler dig tryg, veltilpas og helt afslappet.
Nu vil jeg gerne tale med dem, -
- som lytter med, og har gjort Simon fortræd.
JEG KAN HJÆLPE DIG.
Føler du dig tryg?
Tryg?
I gør mig nok ikke noget.
Du har helt ret.
Det ville være irrationelt... men det kendetegner os.
Alle mennesker gør en gang imellem noget irrationelt.
Det er frygten for det ukendte.
Vi er fire, men vi er stadig bange for dig.
- Det skal I ikke være. - Godt.
Simon er en usædvanlig klient.
Han ryger konstant ind og ud af trance.
Men... han har meget på sinde.
Frygt, afsky og vrede.
Hvorfor mon han gjorde det?
- Det var vel grådighed. - Synes du, han er grådig?
Det er alle... før eller siden.
- Han ville bare have maleriet. - For sig selv?
- Han gjorde det ikke for nogen. - Du virker sikker?
Lad være.
Kan du løse opgaven?
- Hypnoterapi skal nok virke. - Men?
- Jeg forlanger et partnerskab. - Fint nok.
- Findelønnen er 3%. - Det er ikke nok.
Ser du?
Det handler ikke om penge.
Gruppen skal opfatte mig som jævnbyrdig -
- ellers vil Simon ikke respektere mig.
Hvis du vil se fremskridt, må du holde op med at snyde folk, Franck.
Med hypnoterapi retter man uønsket eller dårlig adfærd.
I Simons tilfælde, at han glemmer.
- Du siger, han gør det bevidst? - Ikke på den måde, Dominic.
Vi holder hemmeligheder for folk, men mest af alt for os selv.
Og det kalder vi "at glemme".
Nu skal du lukke øjnene.
Fint.
Forestil dig, du er derhjemme.
Der føler du dig tryg og i kontrol.
Du føler dig frisk og positiv.
Da dørklokken ringer, vækkes begejstringen i dig.
- Ja? - En pakke til Simon Newton.
Jeg er på vej!
Davs, post! Mange tak.
Du er meget opstemt -
- men du bevarer roen -
- for du ved, at det her ikke er en almindelig pakke.
Inden i pakken -
- er den erindring, du har ventet på.
Og du ved, at når du lukker den op, finder du ud af, hvad du gjorde den dag.
Hvad du gjorde med maleriet. Og nu -
- helt roligt -
- åbner du den.
Du skynder dig ikke, -
- for det er et stort skridt at være kommet bare hertil.
Langsomt -
- så du ikke skader indholdet -
- åbner du den.
- Franck. Må jeg? - Ja.
Har du det godt?
Fint.
- Hvordan mødte du dem? - Riz...
Jeg plejede at købe stoffer af Riz.
Det var sådan set det. Og så manglede jeg penge.
- Til hvad? - Spillegæld.
Jeg var... Jeg ER -
- afhængig -
- af at spille.
Jeg var faktisk rigtig god til det.
Men jeg var bare ikke helt god nok.
Og bare ikke helt god nok er ikke godt nok. Ikke på det niveau.
Jeg prøvede at holde op. Prøvede alt muligt for at slippe det.
- Jeg skulle have prøvet hypnose. - Det skulle du.
Måske næste gang. Jeg gjorde som alle dårlige spillere.
Jeg lånte og spillede om højere og højere indsatser -
- i håbet om at heldet ville vende. Og da det ikke skete -
- panikkede jeg.
Til forskellige mennesker -
- og på forskellige måder skylder jeg penge, jeg ikke har.
Og aldrig vil få.
Det her maleri kom ind.
- Det skide maleri. - Er du spiller, Simon?
For jeg vil vædde hvad som helst -
- på at jeg kan piske det her op over 25 millioner. Pund.
Og det lyder jo latterligt, men det virkede som svaret.
Jeg kendte ingen forbrydere, så jeg tænkte på Riz. Han tog mig med hertil.
Han præsenterede mig for Franck.
Franck ordnede min gæld til gengæld for maleriet.
Jeg skylder ham rigtig mange penge.
Og jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Han er bange for, at når han husker det, så slår I ham ihjel.
- Det er latterligt. - Er det?
Lad os tale om drab. Har du dræbt nogen, Dominic?
Altså ja, i Irak. Masser, klart nok.
Men det er artilleri, ikke? Man ser ikke præcis hvem, man...
Nate.
- Dræbt nogen? - Definér 'dræbt'.
Det er lige derfor, han ikke lukker op.
Hans opførsel er ikke dysfunktionel, den er ganske logisk.
Det er helt almindelig selvbeskyttelse.
Hvorfor tror I, han snød jer i første omgang?
Så hvad foreslår du?
- Hvordan kan vi gøre ham sikker? - Ideelt set skulle han dræbe jer alle.
- Det ville virke, ikke? - Sandsynligvis.
Okay. Men hvad nu hvis vi ikke tager lige den løsning?
Hvad så?
Han har brug for at se jer svage og udsat for det, I frygter mest.
- Vrøvl. Det sker bare ikke. - Han skal vide, at I er sårbare.
- Hvis du foreslår, hvad jeg tror... - Jeg er professionel.
- Jeg sætter jer ikke på en scene. - Svaret er et klart 'nej'..
Den næste stemme, I hører... vil være Simons.
Og han siger ordet, jeg har forberedt til jer.
Og når han siger det ord, -
- vil I falde ned i jeres egen rædselsverden, -
- som kun han kan få jer ud af igen.
'Jordbær'.
Simon.
- Simon, sig det! - 'Jordbær'.
Det var utroligt.
- Har du det godt? - Ja da. Hvorfor?
Han ved det ikke.
Undskyld, mand.
Skal jeg skrubbe dig på ryggen?
- Hvordan kom du...? - Jeg plejede jo at...
Jeg plejede, du ved...
Så...
Vi har nok, tror jeg, til at vores dreng føler sig sikker.
- Sikker nok til at huske og alt det. - Det tror jeg.
Fremskridt. Det kan jeg lide. Godt. Snart har vi maleriet.
Og hvad med stakkels gamle Nate?
Går han stadig i spåner, hver gang det lille bær bliver nævnt?
Nej. Vedvarende posthypnotisk suggestion er sværere.
Sværere, men du kan gøre det, ikke?
Ikke ved alle, selvfølgelig.
5%? Ret mig, hvis jeg tager fejl. 5% af befolkningen?
Ja. Kan beskrives som ekstremt påvirkelige.
5%.
Hvem skulle have troet det?
Og hvad kan du få dem til?
Jeg spørger jo bare. Jeg er interesseret.
Godt.
Lad os se. Hvis man havde den rigtige person, -
- hvis man fik godt fat i dem og gravede sig godt ned...
Hvis man fik dem forhekset.
Hvis man arbejder hårdt... og giver sig god tid...
Og gør det rigtigt...
Kan man få dem til at ville gøre...
...næsten...
...hvad som helst.
Der er du -
- i en cabriolet -
- kører igennem det franske landskab med en smuk ung kvinde.
Og i radioen spilles en glemt sang.
Og solen brænder jer i nakken, i den varme vind...
Og for hver kilometer du rejser...
Er dine problemer langt væk og for længst glemt.
En mark med solsikker leder op til en bygning -
- af sten og fliser. Pigens kjole, hendes lægge -
- fører dig gennem en gang hen til et stort rum med malerier.
Caravaggios 'Adoration'.
Cézanne.
Vermeers 'Concert'.
Van Gogh.
Modigliani.
Manet. Degas.
Og selveste Rembrandt.
'The Storm On The Sea Of Galilee'.
Dette er de forsvundne malerier...
- alle stjålet og ødelagt, men nu er de samlet...
Validerede, i sikkerhed.
Hun tager din hånd og fører dig ind i det sidste værelse.
Og det er herinde...
På dette magiske sikre sted...
At du føler dig klar.
Du rækker ud efter pakken -
- og ind i din hukommelse efter erindringen.
Erindringen om hvad der skete den dag. Om hvad du lavede.
Og nu, sikkert og roligt, vælger du at se.
Du vælger at huske.
50.000 pund.
Solgt til nummer 88.
Jeg husker den dag.
Jeg husker det. Jeg tager maleriet.
Jeg bærer det foran mig.
Og jeg skærer lærredet ud med et barberblad.
Jeg skjuler maleriet.
- Jeg fortsætter. - Husk...
Intet kunstværk er et menneskeliv værd.
Ikke sandt. Jeg skiller mig af med barberbladet.
Vi skal fjerne værdifulde eksemplarer og bringe dem i sikkerhed.
- Franck! - Tilbage.
Læg det ned.
Simon... Han skal til at kigge.
Det må han ikke.
Gør det ikke.
Fra sikker afstand -
- ser du, at du er blevet ramt.
Simon?
Men du fortsætter med at kigge.
Du fortsætter med at huske.
Jeg har det endnu.
Jeg vågner op, og jeg har stadig maleriet.
Jeg rejser mig, og jeg går udenfor. Der er en lyd.
Jeg må væk. Jeg kan ikke blive med maleriet.
Mit hjerte vibrerer.
Min telefon vibrerer.
Jeg kigger.
Bilen dræber mig næsten. Hun er i bilen.
Hvem?
Det er du!
Du godeste. Er du okay?
Elizabeth?
Jeg er ikke Elizabeth. Skal jeg ringe efter en ambulance?
Jeg husker.
Jeg husker alt.
Skal jeg ikke køre dig på hospitalet?
Jo.
Elizabeth?
- Skal jeg hjælpe dig med din sele? - Hvorfor løj du for mig?
Hvad?
Du fik mig til at glemme.
- Han har det på sig. - Se, han har det.
Okay, måske skulle jeg bare ringe efter en ambulance.
- Hvem ringede til dig? - Jeg beklager.
- Fortæl ham det! - Du må ikke forlade mig.
- Glem hende! - Tag hans jakke af!
Hvad vil du gøre med det skide maleri?
Få ham til at fortælle, hvor det er.
Hvor er det henne?
Simon, kan du høre mig?
Ja, jeg kan høre dig.
Kan du se den blå skærm?
Ja.
Jeg viser dig nogle billeder...
- mens vi scanner responsen i din hjerne ved hvert billede.
Billederne fortsætter, men du kan stoppe det, ved at tænke på kun et.
Og hvert 10. sekund kasseres et billede, indtil der kun er ét tilbage.
Men hver gang du tænker på dette, vil du få stød.
Og jo mere du vælger det, jo højere spænding.
- Forstår du? - Ja.
Hallo.
Jeg sov på sofaen. Jeg var bekymret for dig.
Jeg havde en drøm.
Det var ikke en drøm.
Jeg er virkelig...
Virkelig, ked af det.
Hvad er en person, Franck?
Det er ikke min branche.
Det er fint.
- At være besat af en person er fint? - Nej.
Men at have følelser, -
- ja.
Det vi er... er summen af alt, hvad vi har sagt, gjort og følt.
Alt pakket ind i én unik tråd, der konstant bliver revideret og husket.
Så for at være dig selv, er du nødt til konstant at huske dig selv.
Det er et fuldtidsjob, men sådan er det bare.
Da du ramte ham i hovedet, knækkede tråden. Han udbedrer det, -
- med falske erindringer, med fantasier. Der er en plads, som skal fyldes, -
- så den fylder han op med mig.
Er han forelsket i dig?
Vi kalder det for overføring.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige -
- nu.
Godt. Men hvor er maleriet?
Hvor det hele tiden har været.
- Ja, men nu er du problemet. - Ja.
Men jeg er måske også løsningen. Når man er i tvivl... prøv noget traditionelt.
Traditionelt? Hvordan med det her?
Kunne du tænke dig, sammen med mig... at gå ud et sted?
Hvad? Skal du knalde med ham? Er det det?
Du vil kneppe ham, bare for at få ham til at huske?
Det er ikke almindelig praksis, men under de givne omstændigheder...
- Hent mig kl. 20. - Hvor vil du gerne hen?
Du vælger. Jeg er ligeglad.
Kaffen er sat over.
- Godt, men du har en mikrofon på. - Vær nu ikke latterlig.
- Behold resten. - Tak makker.
Jeg kan ikke lide idéen om, at du er alene med ham.
Jeg er ikke selv vild med det, Franck.
Hvis du kan se nogen anden udvej til at håndtere besættelsen, -
- så sig endelig frem.
Jeg er glad for, du valgte dette sted. Det er et dejligt sted.
Ja, jeg har ikke været her, i et stykke tid. Mange tak.
- Hvad vil du anbefale? - Jeg... -
- får normalt bøffen, og det er løgn.
Jeg plejer ikke at få bøffen. Jeg...
- Jeg har aldrig været her før. - Simon. Du har brug for terapi.
Jeg har følt mig lidt forvirret på det sidste.
Jeg forestillede mig lige, at jeg havde været her før.
Jeg kunne have svoret på, at jeg har mødt den tjener før.
- Og hvad sker der så? - Jeg giver ham, hvad han vil have, -
- han er min.
Bagefter giver han mig, hvad jeg vil have.
- Hvad vi vil have. - Bare sådan?
Han får i virkeligheden ikke stød.
Han tror bare, at han får dem.
Lige her. Hvis du bare holder ind her til venstre, tak.
Det her, er faktisk hvor jeg skal af.
I orden?
- Det er helt i orden. - Godt. Hav en god aften.
- Der er et problem. Han er jaloux. - Jaloux?
På mig? Hvor kært. Og det er derfor, han ikke vil i seng med dig.
Det er kompliceret, men det er, hvad han sagde. Ja.
- Jeg fatter ikke, hvor han får det fra. - Spørg dig selv.
- Er det nu min skyld? - Jeg pålægger ikke skyld, Franck.
Men det gør du altid. Man kan ikke gøre det på grund af det ene eller andet.
Der er altid et eller andet, men det er aldrig din skyld, vel?
"Det er et partnerskab, Franck."
"Han skal respektere mig, Franck." "Vi skal få ham til at føle sig tryg."
"Vi må vise ham vores frygt." "I en ideel verden ville han dræbe os."
I en ideel verden, Elizabeth, ville du hypnotisere manden.
Du ville få maleriet tilbage, og du ville holde op med at spilde min tid.
Vent.
- For satan da. - Simon, det er Nate. Vi må tale sammen.
Kom op.
Jeg skal huske aldrig at glemme, -
- at du er kriminel.
- Har du en kæreste? - Nu spørger du?
Nej.
Jeg er enlig.
Hvordan er det muligt?
Jeg var i et forhold, -
- han var voldelig, -
- så nu er jeg ikke.
Har du hans adresse?
Det er meget pænt af dig, -
- men nej tak.
Du burde hævne dig.
Blive lidt vred.
At være vred er at være et offer.
Jeg er kommet videre.
Det er den eneste virkelige sejr.
Men hvorfor gør du det så?
For at prøve noget andet.
Hvis du skulle beskæftige dig, med sygelig fedme og, -
- panikanfald, -
- ville du forstå hvorfor.
Må jeg fortælle dig noget?
Helst ikke.
Hallo.
Hør, jeg...
Jeg...
Kan du...
Kan vi ses igen?
Det var ikke lige det, jeg ville have sagt.
Jeg mener...
Jeg ved, hvad du mener.
Godt.
Pas på dig selv.
Imens billedet kommer tættere på og bliver klarere, -
- indser du, at du ser, hvad han gjorde ved dig.
Du ser alle de frygtelige ting han gjorde. Men for hvert slag -
- du ser regne ned over dig -
- bliver du mere og mere beslutsom.
Du ved, at det er muligt, -
- at ændre dit liv og komme videre. Dette vil ikke ændre dig som person.
Du vil ikke lade dig blive mishandlet af erindringen -
- som du blev mishandlet af selve handlingen.
Simon?
- Er det alt sammen en del af din plan? - Hvad mener du?
Dig og ham. Har I planlagt det sammen? At få sandheden frem og glemme mig?
- Simon, fald ned. - Hvor længe har du bollet med Franck?
- Hvor kommer det fra? - Er det ikke sandt?
- Det ved du, det ikke er. - Hvorfor ville Nate lyve om det?
Fordi han vil have Franck ud. Han vil selv have maleriet.
Jeg tror ikke på dig.
Tror ikke på hvad? At mennesker er grådige? Tag dig sammen.
I løbet af den sidste uge, har du prøvet at undgå fysisk kontakt, -
- og nu hvor øjeblikket er kommet, kommer du med en sær fantasi...
Vent.
Jeg ved, hvad du vil have.
Der er noget, jeg skal gøre.
Hvordan vidste du det?
Det har du fortalt mig.
Luk øjnene.
Simon.
Slap af.
- Ved du, hvor det er? - Måske.
Har du fortalt hende det?
- Vil du snakke? - Ja, det er på tide.
Hvad så, Simon?
Vi er her alle sammen? Vil du gennemgå tingene?
- Ja. - Godt.
Ja, det vil jeg gerne.
- Undskyld, jeg er lidt nervøs. - Fortæl det bare, det er helt i orden.
Okay. Må jeg låne...
- Ja, endelig. - Det tager ikke lang tid.
- Hvor lang tid tager det? - Det er i orden, jeg bad ham vente.
Han lyver. Jeg vil vædde med han lyver. Det har han bare ikke at gøre.
Hvis det viser sig at han lyver, så dræber vi ham.
Dræber vi ham ikke uanset?
- Hallo. - Det er mig.
- Simon? Hvor er du? - Jeg er hos Franck.
- Du godeste, hvad laver du der? - Elizabeth, de vil slå mig ihjel.
Du havde ret, de havde det planlagt hele tiden.
- Det var derfor, jeg gemte maleriet. - Simon, fald ned.
- Hvor er du nu? - Jeg er i gangen, alle døre er låst...
- Alle døre er låst. - Gå op i Francks soveværelse.
Der er en pool, -
- og en gang.
Kan du se natbordet? Åben skuffen.
Nej, den nederste skuffe.
- Er der en pistol? - Ja.
- Kan du bruge den? - Jeg ved det ikke.
Jeg har aldrig brugt en pistol før.
- Skal jeg ringe til politiet? - Nej.
Nej, det er bedre på den her måde.
Elizabeth?
Ja?
Jeg har noget at fortælle dig.
Hører du efter?
Jeg kan huske...
Jeg kan huske, hvor jeg lagde maleriet.
- Du behøver ikke sige det. - Jo, jeg gør.
Jeg ser dig måske aldrig igen.
Du skal vide, hvor det er.
Fortæl mig det nu.
Det er i en rød Alfa Romeo, parkeret i en parkeringskælder ved Marble Arch.
- Jeg elsker dig, Simon. - Jeg elsker også dig.
Rolig, Simon.
Fald ned. Det er ikke, som du tror.
Hun udnytter dig, Simon. Ligesom hun udnyttede os.
Hun har udnyttet dig fra starten, Simon.
Elizabeth?
Hvor er hun? Du kan ikke lade hende slippe, ikke efter alt det her.
Jeg ved det, Franck.
- Jeg ved, hvad du ville gøre ved mig. - Det var hendes værk, i din fantasi.
Hun kommer ikke tilbage, Simon. Når hun har det, er hun væk.
Hvis jeg ville dræbe dig, hvorfor lever du så endnu?
Fordi hun elsker mig. Og jeg elsker hende.
Det er, hvad hun mener om dig.
Det er min pistol. Den er ikke ladt. Hun stjal den fra mig.
Hvor tror du, at du skal hen?
Se, hvad jeg fandt.
Hvad nu?
Hvem ved?
- Hun ved det. - Lad hende være.
Han huskede det første gang. Den første gang i min terapi.
Kan du huske det?
Du troede, at du bare fandt dine nøgler.
Men du havde ret, maleriet er derinde.
- Det er i bilen. - Jeg skilte bilen ad, det var der ikke.
Ikke i hans bil, i den anden bil.
Den røde bil.
- Hvor er den? - Jeg kan vise dig, hvor den er.
Få ham i tøjet.
Hent bilen og tag ham med.
- Hvad går det her ud på? - Du er heldig, du er stadig med.
Tag bilen med tilbage, så holder vi øje med hende, det lover jeg.
Sig noget.
Lad dem kysse.
Hun giver ikke så let op?
Hent så den bil, chef.
Som han sagde, du er heldig, at du stadig er med.
- En drink? - Ja, mange tak.
Franck.
Se, hvad hun gav mig, Franck.
Det er, hvad hun mener om mig.
Du godeste.
- Skån mig, jeg gjorde hende intet. - Vent.
Du vidste det.
Du...
Du vidste, -
- hvad jeg kunne lide.
Gjorde du ikke?
Hjælp mig, hjælp mig.
Vi tager trapperne.
Nej, lad være.
Skån ham.
Han kan hjælpe os. Simon?
Det er dumt af mig. Jeg har været ude af landet.
Jeg er ikke for skarp. Alting roder, og jeg kan ikke finde billetten, -
- men jeg skal virkelig bruge bilen. - £1.848.
Det husker jeg til næste gang.
Ikke her.
Franck kender et godt sted. Ikke sandt, Franck?
Du kan køre, værsgo.
I sætter jer om bagi.
Spænd din hånd fast til rattet.
Strammere.
Jeg vil vide, hvad der er sket.
Det foregår alt sammen i mit hoved?
Der er noget gemt...
...i mit hoved.
- Hvad er det? - Det er en erindring.
En erindring?
Fortrængt?
- Ja. - Simon...
- Måske er der ting, man skal glemme? - Lad være.
Franck, du er i live, fordi jeg tillader det, men jeg kan skifte mening.
Jeg har fri vilje.
- Har jeg ikke? - Jo.
Okay.
Okay, lad os se, om jeg også har det.
Du skal føre mig derhen.
Det skete halvandet år tidligere.
Du ville holde op med hasardspil.
Du vælger en tilfældig hypnotisør.
Og aftaler et møde med hende.
- Simon Newton. - Mange tak.
Goddag.
- Jeg hedder Elizabeth Lamb. - Hejsa.
- Dejligt at møde dig. - Simon Newton. Hej.
- Tag plads. - Mange tak.
Hvad vil du gerne snakke om?
Jeg har et mindre problem med online spil.
Jeg har stadig råd til mad og andre godter.
I kommer godt ud af det. Der er god kemi.
Og så begynder behandlingen.
Men din afhængighed er svær at styre, og flere behandlinger bliver nødvendige.
Skål, vi burde gøre dette med alkohol.
Du kom til at holde af hypnotisøren.
- Jeg savner dig, når jeg ikke er her. - Lidt for meget.
Så har I en affære.
Hvor I dyrker meget sex.
- Bliv der. - Hun ved, at det er forkert.
Hun burde ikke gøre det med en klient. Men hun gør det alligevel.
Hvis man ser på det Sixtinske Kapel, er der masser af hud, men ingen kønshår.
Kønshåret minder os om vores oprindelse.
Men uden kønshår, er vi uspolerede.
Kunsten bevægede sig videre. Men det skyldtes faktisk Goya.
Den nøgne Maja. Efter det, var der altid kønshår.
Ja, det er hende. I moderne kunst var der ikke længere perfektion.
Hvad laver du?
Jeg forstår et vink med en vognstang.
Hun vil gøre alt for dig.
I forelsker jer.
I en form for perfektion.
Den perfektion du kan lide.
- Er du en elefant? - Nej, jeg er ikke en elefant.
Det er den Goya, Witches In The Air, den jeg fortalte dig om.
Men så fik du ejerfornemmelser.
Mistænksom. Nat og dag. Du frygter, -
- at du vil miste hende. Det piner dig.
Og du bliver jaloux.
- Hvem sms'er du til? - Undskyld. Arbejde.
Du begynder at tro, at du er afhængig af hende.
At uden hende vil du dø.
Du begynder at hade hende lige så meget, som du elsker hende.
Og så en aften... Efter du har beskyldt hende for at kigge på en anden mand...
Du lukker bare!
Hvorfor sætter du dig ikke bare. Er de ikke et smukt par?
Du kan bare kigge nu. Bare æd ham med øjnene.
- Elizabeth. - Nej, jeg går nu. Jeg går.
Hun ved, at hun må slippe væk.
Hun er nødt til at bryde med dig, men du vil ikke. Du holder fast.
Du undskylder. Du skriver lange breve og sværger aldrig at gøre det igen.
- Du græder, du ringer. Hun er skræmt. - Jeg vil bare snakke to minutter.
- Virkelig skræmt nu. - Vær nu sød at lukke mig ind.
Og hun ved, at hvis det fortsætter, -
- kan det kun slutte på én måde.
Du skal bare lade mig undskylde og vise, at du accepterer det.
Jeg skal se det i dine øjne, og så lover jeg at lade dig være.
Til sidst -
- vil du slå hende ihjel, ved hun.
Vær sød at stoppe. Det gør ondt, Simon.
- Det er i orden. - Nej, det er ikke i orden.
Politiet er ikke interesserede.
Advokater råder hende til at skifte navn, til at forlade landet...
Men det vil hun ikke.
Hun vil ikke være et offer en gang til.
I stedet vil hun tage kontrollen.
Så hun snyder med terapien, -
- som du har insisteret på at fortsætte.
Simon, -
- det er ikke spilleriet, du prøver at glemme.
Det er mig.
Du ønsker at glemme mig.
Du fik mig til at glemme?
Hun får dig til at ønske at glemme.
Du glemmer mig.
Du glemmer os. Og du føler dig så afslappet. Så fri.
Forlad mig.
Og gradvist... dag for dag...
Uge for uge gør du det.
Du ringer sjældnere.
Lidenskaben svinder ind.
Du kommer for sent til terapi.
Og så en dag kommer du slet ikke.
Endelig har du fortrængt erindringen om mig.
Men du vidste det.
Du vidste, jeg ville komme tilbage -
- en skønne dag.
Dine erindringer er ikke ødelagt. De er spærret inde i et bur.
Og med nok... kraft... -
- nok vold... -
- kan låsen ødelægges.
De kommer tilbage, erindringerne
Ikke fuldstændigt.
Ikke helt, men nok til at drive dig... Til at du føler dig snydt.
- Nok til at gøre dig vred. - Franck!
Hvordan så hun ud?
Dig.
Du godeste, klarede du det?
Elizabeth.
Nej, jeg er ikke Elizabeth.
Skal jeg tilkalde en ambulance?
Jeg husker.
- Jeg husker alt. - Skal jeg ikke køre dig på hospitalet?
- Og som erindringerne vender tilbage... - Okay?
- Skal jeg hjælpe med selen? - Hvorfor løj du for mig?
- Hvad? - Du fik mig til at glemme.
Måske skulle jeg bare ringe efter en ambulance.
- Vil du ikke nok slippe mig? - Du må ikke gå.
Du må ikke gå.
- Og så... - Elizabeth er altså ikke mig.
Et par måneder senere kom du tilbage.
Mr. Maxwell?
Det er...
Det er mig.
Noget galt?
Selvfølgelig ikke.
Jeg er Elizabeth... Lamb.
- Dine bilnøgler er lige herinde. - Stop.
Kan du give hende nøglerne, Franck?
Det er bagi.
Er det der, Elizabeth?
Elizabeth, er det der?
Undskyld.
Jeg vil ikke have det.
Det tror jeg ikke, jeg nogensinde ville.
Måske kan du fortælle mig det engang.
Nej!
Nej. Nej, nej, nej...
Simon, du behøver ikke gøre det her.
Jeg vil... glemme, at du gjorde alt det her.
Nej.
Hjælp!
Kom med det.
Stop det!
Er du okay?
Nej!
Må jeg fortælle dig noget?
Helst ikke.
Der er en pakke til Le Pere.
Tak.
Dav, Franck.
Det ser godt ud.
Synes du ikke?
Når det hænger på væggen.
Jeg tænkte, at det ville minde mig for meget om ham, men -
- i stedet minder det mig om dig.
Du vil gerne have det tilbage, ikke?
Eller sælge det... og dele pengene.
Men -
- du ved godt, at det kan jeg ikke.
Ikke når det betyder så meget for mig.
Ikke når jeg har arbejdet så hårdt for det.
Simon, du glemmer mig.
Du glemmer os. Selv når du har glemt den du elsker -
- vil du spille -
- lyve, snyde -
- og stjæle.
- Solgt! - Stjæl et maleri til hende.
Simon, et maleri -
- til kvinden, du gjorde fortræd.
Til kvinden, du forlod.
Kom med det.
Måske finder du mig en dag.
Det håber jeg, du gør.
Men hvis det bare er for meget, -
- hvis du ønsker, at vi aldrig havde mødt hinanden.
At det aldrig var sket.
Så kan jeg få det væk. Du skal bare røre ved skærmen.
Tryk lige her -
- og følg min stemme.
Valget er dit. Om du vil huske -
- eller... om du vil glemme.
Danske tekster: SUBLiME
Først på www.NXTGN.org